Skitt!
- Hva er det som skjer? - Jeg vet ikke. Motoren døde.
Herregud!
- Herregud! - Hva er det?
Det ligner en haug spagetti her inne.
Prøv nå.
- Skjer det noe? - Ingenting.
- Dette er ille. - Ålreit...
Så...
- Hvorfor engang åpne panseret? - Jeg syntes at jeg hørte noe.
Hva skal vi gjøre uten et skilt som belyser problemet?
- Helvete, det var varmt! - Forsiktig.
- Hvordan går det? - Ingen dekning. Mobilen din da?
Jeg får knapt dekning i byen.
Nei, jeg har ingenting.
Hvor er vi egentlig?
La meg sjekke.
Ok.
Vi passerte dette punktet for omtrent en time siden.
- Jeg tror at vi er her et sted. - Det er 10 mil dit...
...og 16 mil til neste punkt. Hvorfor kjører du gjennom ingenmannsland?
- Vi tar den naturskjønne veien. - Jeg tenkte meg snarere...
...trær, fjell, folk, punkter nærmere hverandre.
Jeg mente noe man sjelden ser.
Jeg skal kjøpe en ordbok til deg når vi kommer tilbake.
Herregud, så varmt det er her ute!
Det må være 45 grader!
- Jeg vet det. - Ikke rart at bilen døde.
Noe i motoren smeltet sikkert.
Har du engang sett noen andre biler?
Nei, men det er en vei. Noen kjører sikkert forbi snart.
Vi har 20 jellybeans og to desiliter smeltet is. Det holder i ti minutter.
Det er pent.
- Hva er det for smak? - Bacon og Margarita.
- Herregud! - Jeg sparte dem til deg.
Det smaker som løkkaken din. Husker du den?
Ja, jeg husker den.
Det er tre henvisninger til ting jeg gjorde med Karen. Hold opp.
Tenker du aldri på henne?
Jeg tenker nok like mye på henne som hun tenker på meg.
Hun tenker ofte på deg.
Jeg traff henne sist uke, og hun pratet bare om deg.
- Hun var sjokkert du hadde familie. - Det sjokkerer meg også iblant.
Er alt i orden?
- Overanstreng deg ikke. - Jeg har aldri vært uten dekning.
- Er det engang mulig? - Hvor skal du?
- Jeg skal forsøke å få dekning. - Nei, sett deg ned og vent.
Hvorfor?
- Vi kan vente på en bil. - Du kan vente. Jeg går opp og sjekker.
Skitt!
Husker du sist vi dro gjennom landet og kjørte feil i 30 mil...
- ...fordi vi pratet om noe. - Og ingen av oss husker hva det var.
Det kan ha vært...
Det kan være da du hevdet at kunst kan oppnå en kvalitet som blir et faktum.
Det lyder som et par timer av livet mitt som jeg vil ha tilbake.
Eller hvilke som hadde bedre forsvar: 85 Bears eller Steel Curtain.
Det er neppe diskutabelt. Bears.
- Det har ikke blitt mye av det i dag. - Hva? Meningsløs konversasjon?
Hvordan er livet i finansverdenen?
La meg uttrykke det sånn: Jeg har en motiverende plakat på kontoret...
...med en ørn svevende fra himmelen.
Noen dager ser jeg på den og lurer på om jeg er suicidal eller morderisk.
Herlig! Slutt da.
Og hva skal jeg gjøre da?
Gjorde du noensinne den greien i andre klasse-
- der man tegnet et bilde av hva man ville bli som voksen?
Jeg har hørt at det er den sanne bildet av hva du vil ha av livet.
Om du jobber med det du tegnet, så er du trolig lykkelig.
- Jaså? Og hva tegnet du? - En tjukk arbeidsløs forfatter.
Kom an...
Ingenting.
- Likte ikke Joanne musikken din? - Vi har bare ulike smak.
Hun har smak, snarere.
Jeg likte den. Karen likte den.
- Kan du slutte med det? - Slutt med hva?
Joanne likte ikke musikken din og tvang deg til å selge gitarene.
Hun tvang meg ikke til noe. Jeg hadde ikke tid til musikken.
Hun er ingen anmelder. Hun er en resepsjonist.
- Hun er kona mi, Carter. - Jeg sier bare...
Jeg vet hva du sier, og jeg ber deg om å slutte.
Davey sa at han så dere i butikken, og dere gikk bare forbi.
- Hils ham fra meg. - Gjør det du. Du bor en mil unna ham.
- Vi er ganske opptatt. - Han tror at kona din avskyr ham.
Nei, hun liker bare ikke sammenkomster.
- Det er alltid folk hos dine foreldre. - Vi besøker dem ikke særlig ofte.
Ok... Så ingen Davey og ingen familie.
- Virker som om hun liker ganske få. - Alvorlig talt, kan du holde opp?
- Du kjenner henne ikke engang. - Det har du rett i.
Dere er alltid opptatt. Rart at du engang fikk bli med meg.
Der kommer en bil. Takk og lov!
- Kom an. Vi må skynde oss. - Vent litt. Skitt.
Vent, vent, vent! For pokker!
- Helvete! - Er du ok?
Stopp! Stopp! Skitt! Stopp!
Vent! Vent!
Stans!
- Hei. - Problemer med bilen?
Ja, vi fikk motorstopp for noen minutter siden.
Jeg kan ikke mye om biler, men jeg han kjøre dere inn til byen.
- Takk. Jeg skal bare hente veska mi. - Vent! Unnskyld oss!
- Vi trenger ingen hjelp. - Hva mener du med det?
Du trenger ikke uroe deg. Jeg er harmløs.
Nei, det er ingen fare. Det handler ikke om det, men...
- Bilen er ikke i stykker. - Hva mener du med "ikke i stykker"?
- Jeg dro ut en kabel. - Hva snakker du om?
- Et sekund. - Hva snakker du om?
Jeg trodde at vi skulle ha gode samtaler som sist.
I stedet ble det mobiler, motorveier, motell og sportsradioer.
Da jeg tok den ukjente veien, valgte han å sovne i stedet.
Vi trengte en sjanse til å få prate.
- Takk, min herre. - Er du helt jævla...
- Er du sikker på at alt er i orden? - Ja, jeg er virkelig sikker.
Ok, takk... Vent!
Kobl inn ledningen. Jeg vil se at bilen starter.
- Det er bare en ledning. - Jeg ber om unnskyldning for dette.
Det er bare en ledning. Se.
Slik.
- Fornøyd nå? - Klarer dere gutter dere?
Tusen takk. Jeg setter pris på det.
Unnskyld! Takk for at du stoppet!
Er du gal?
Iscenesatte du en motorstopp i ørkenen, så vi kunne prate?
Og vi hadde vår lengste samtale på hele reisen, for et sammentreff!
- Jeg kunne ha brukket nakken! - Jeg ba deg ikke gå opp dit!
Vi hadde kunnet ha en fin samtale, men du ville bestige et jævla fjell!
Det var ingen samtale! Du stoppet oss titalls mil fra noe-
- for å noen uavbrutte minutter til å snakke dritt om min kone og jobben!
- Hva slags ring var det? - Hva?
- Forlovelsesringen. Hva slags var det? - Hva mener du med slag?
- Var det en diamant? - Spiller det noen rolle?
- Hvorfor svarer du ikke? - Ja, jeg ga henne en diamant. Og?
Og? Har du glemt tyggegummiløftet?
Tyggegummiløftet? Du spøker.
- Har du ikke vokst noe på ti år? - Så du husker det.
Jeg husker at et par tapere kom på det da de ikke hadde noe bedre fore.
Jeg kom ikke på det. Du gjorde det.
Du ville aldri kjøpe forlovelsesring som ikke kom fra en tyggegummiautomat.
Du sa at planetens fattigste hakker lemmene av hverandre-
- så du kan bruke to månedslønner på noe.
Bare fordi du tok noe samtale over en øl og gjorde det til din religion,-
- betyr ikke at verden bryr seg.
Så du ga opp diamantene, hvem bryr seg egentlig?
Du ga opp musikken din, vennene dine og familien.
- Hvorfor? Overgangsjenta? - Overgangsjenta? Virkelig?
Ja, overgangsjenta! Jeg var der!
Jeg så deg og Karen sammen. Du var vill etter henne.
Da hun forlot deg var du ødelagt, og det er forståelig.
Fire måneder senere er du forlovet med en sekretær.
Se det for det det er.
- Jeg ble forelsket. - Du fikk panikk.
Hvorfor hører du på ordene du legger i min munn istedenfor hva jeg sier?
- Du fikk en hund! Du er allergisk! - Jeg tar en pille mot det!
- Hva heter den? - Sol... Dra til helvete!
Jeg kunne trodd "Dra til helvete"! Du ville døpt en hund til det!
Men hunden din heter Solskinn.
Solskinn.
Skal du påstå at din mening betydde noe i et valg-
- at et dyr du er allergisk mot ble døpt etter en Carebear.
Jeg fikk ikke døpe hunden. Livet mitt er en bløff.
Få se om jeg har oppfattet det. For min skyld.
Din store kjærlighet forlater deg, ok?
Og mindre enn ett år senere er du gift med en sekretær-
- som elsker hunder og hater musikken din. Det er rimelig å ha tvil.
Det er rimelig å maile sin gode venn Carter. Husker du det?
"Hva driver jeg egentlig med? Holder jeg på å gjøre en feil?"
Før jeg rekker å svare, kjøper du et jævla hus!
Det er toppen! Jeg skjønner det! Du vil gjøre rett for deg-
- istedenfor å innse at dere ikke har noe felles.
Det er ekteskapsrådgivning via HDTV. Jeg skjønner det.
Etter alle disse prosjekt med huset innser du at ikke noe har blitt bedre.
Nå har du ingen distraksjoner. Hva skal du gjøre nå?
Å ja! Det er neste kapittel i livs- planleggingen fra Home Depot!
Forplantning. Det er en jobb som aldri tar slutt.
Bit tennene sammen og kjemp. Konsentrer deg om ungen-
- og du tar kanskje deg gjennom livet ved å ignorere at det gikk galt.
Du gjorde en kolossal feil da du giftet deg med første og beste jente.
Kom an! Jeg sier ingenting som du ikke alt vet!
Svelg stoltheten din og innse sannheten!
Om du baktaler familien min igjen, så banker jeg dritten ut av deg!
Ok. Hør på meg.
Cole er sikkert toppen og det beste som noensinne hendt deg.
Men han kan ikke erstatte å elske kona di.
Joanne hadde rett. Du er bare en drittsekk.
Ok. Det er ok.
- Hopp inn! - Jeg hopper inn når jeg er ferdig.
Så det er du og Joanne mot verden? Det er ok.
Du er så redd at du har gjort en feil at de blir flere og flere.
Vil du fortsette å tro på tullet ditt? Jeg skal kjøre deg hjem.
Tilbake til ditt perfekte lille liv med motivasjonsplakater.
Du kan kanskje koble bort at livet ditt er en eneste kloakk.
Ring om 20 år når du har mistet håret og fått tilbake forstanden.
- Vi prater ikke mye lenger. - Drit i det.
- Den løsnet sikkert. - Din jævel! Er du gal?
- Ro deg ned. - Vil du at jeg skal roe meg?
Du fifler med det elektriske systemet på en 30 år gammel bil-
- midt i ørkenen uten mat eller vann, og jeg skal roe meg?!
Jeg tuklet ikke, jeg deaktiverte den. Du burde være takknemlig.
Skal jeg være takknemlig? Hvem faen er du til å gi meg råd?
Du er arbeidsløs og hjemløs!
Og du avskyr jobben din og har et hus som er for lite for en gitar!
Det er så typisk.
Du gjør alltid noe for egen vinning og sier at det er til andres beste.
Du liker ikke kona mi, så du vil at vi skal skilles.
"For mitt eget beste?"
Men det er nonsens. Du vil at jeg skal finne en du liker.
Jeg har en god jobb. Jeg tjener godt. Jeg har hus og familie-
- og du tåler det ikke, for du er en 30-åring som bor i bilen.
Så du snur sinnet ditt mot andre og forminsker suksessene våre-
- siden vi ikke tegnet det da vi gikk i andre klasse.
Tror du at du ville vært glad for meg om jeg kunne levd av musikken min?
Du ville vært like sjalu som du er nå.
Du ville trolig forsøke å kjøre over meg med din bil/hus-
- og si at det var til mitt eget beste.
Det handler ikke om meg. Du bryr deg ikke om meg.
Det handler om hvordan alle skal rette seg etter din mislykkethet.
Jeg er ikke mislykket. Jeg kunne hatt alt du har og mer.
Men jeg bestemte meg for å følge drømmene mine-
- istedenfor å kjøpe nok dritt fra Pottery Barn-
- til å venne meg til tanken på å være en ubetydelig del av maskinen!
- Jeg var en dag fra... - Juss-studiet, vi vet alt det.
Helvete!
Du skrev en prøve. Du kunne velge blant skolene,-
- men valgte å forlate det for kunstens skyld, hva?
- Jeg valgte å følge drømmene mine. - Nei, nei, nei! Feil!
Du er et usikkert misfoster som ikke kunne lykkes som forfatter-
- og trengte å vise hvor intelligent du er, så du skrev en prøve!
Vet du hva? Du burde tatovere prøveresultatet i pannen.
Om noen spør hvorfor du bor i bilen, kan du svare at du valgte det.
Du tror at du vet bedre enn alle andre, hva?
At det er din jobb å sørge for at vi møter sannheten?
Sannheten er at din skriving suger. Du kommer aldri til å bli berømt.
Du må innse faktum, men du flykter når virkeligheten nærmer seg.
Faktum er at jeg ikke trenger råd av en 30-åring som bor i bilen sin.
Om du ikke har tenkt å skrive en skremmende bok om alle dine feil,-
- så burde du holde kjeft!
Er du ferdig?
Helvete!
Skitt!
Noen kommer snart forbi.
Du gjør meg kvalm.
Er det varmt nok for deg?
De sier at nettene dreper flere mennesker enn dagene.
Ok.
Jeg er så tørst. Tungen min føles som en bjelke.
Her.
Sånn ja.
Hvor lenge klarer man seg uten vann? To dager?
Spiller ingen rolle. Jeg henter hjelp til morgenen.
Ti mil er en ganske lang spasertur.
Det er bare om jeg ikke ser en bil.
Jeg syntes at jeg så noen trafikk-markører på veien hit.
Jeg vet at det ikke forandrer noe, men...
...jeg ber om unnskyldning.
Det var ikke din beste ide.
Jeg mener at jeg ber om unnskyldning for det jeg sa.
Vil du ikke be om unnskyldning for at vi sitter fast her?
Jeg vil ikke fryse i hjel for at du fornærmet kona mi.
Jeg ber om unnskyldning for hele jævla dritten.
- Syns du at skrivingen min suger? - Det er ikke dårlig, men bare...
- Alle karakterer får kreft og dør. - Alle får ikke kreft og dør.
- Rundt 75 % av alle karakterer dør... - Det handlet om en kreftlege.
Eller kvinnen som var høy, mens barna hennes krøp ut gjennom vinduet?
Jeg mener... Det var velskrevet, men fikk meg til å ville begå selvmord.
- Sånn dritt hender, ok? - Det er vanskelig å spre budskapet...
...hvis ingen leser boken.
Tanken at jeg kanskje ikke har gaven, er ikke nyheter.
Saken er at du går gjennom livet...
...og alle skriker til en om å følge dine drømmer og aldri gi opp.
Fulgte alle drømmene sine ville vi vært idrettsstjerner og astronauter.
Noen må bli på bunnen og vaske toalettene.
Men som du pleier å si: det er bedre å jage noe du føler for-
- enn å bli gitt noe du ikke føler for, hva?
Hva om drømmen min var å spille point guard for Lakers?
- Ville du bedt meg jakte på det? - Nei.
"Gi aldri opp" ser bedre ut på kaffekoppen enn i virkeligheten.
For å mislykkes...
Å mislykkes daglig er...
Det er et ensomt og elendig liv.
Om jeg mente at du burde slutte, ville jeg sagt det.
Men iblant, blant alt annet...
Iblant sier du noe i noen få ord som jeg har tenkt på i flere år.
Du leser ikke tankene mine. Du leser en del av meg jeg ikke kan uttrykke.
Det er ikke bare en feit unge som ikke kan hoppe. Det er noe der.
Enkelte ting du sier...
Jeg tror at mye mer av dem setter seg enn du innser.
Jeg var utro mot Joanne.
- Spøker du? - Nei.
For seks måneder siden, på en konferanse. Det skjedde...
Det bare skjedde.
Vi fryser ræva av oss midt i ørkenen. Du må si mer enn det.
Det var denne kvinnen, jenta snarere. 21-22 år. Noens praktikant.
Langt brunt hår. Lange tynne bein. Hun hadde et bredt smil.
Hun kommer fram til meg, presenterer seg og spør om arbeidsgiveren min.
"Om du leter etter en jobb, så er jeg feil mann."
"Nei, jeg syns bare at du ser interessant ut."
Så spør hun om jeg vil spise middag med henne.
Jeg innser at jeg har hendene i lommen og at hun ikke vet at jeg er gift.
Plutselig får jeg samme følelse som av bøker og filmer.
Jeg har endelig sjansen ril å være en annen.
Så jeg går til hotellrommet mitt og blir overveldet av skyldfølelser.
Fortryllelsen er brutt og jeg innser hvor galt det er. Da ringer mobilen.
Det er Joanne. Jeg svarer i telefonen og sier:
"Jeg er så glad du ringte. Jeg savner deg og ønsker at du var her."
"Jeg ønsker også at du var der, for kjøkkenkvernen er i stykker.
Og pratet du med naboen om da de stjal søppelbøtta vår?
Det begynner å bli pinlig å gå forbi dem."
Det fortsatte i fem minutter.
Da jeg la på...
...løp jeg nesten til heisen.
Hun het Annie. Vi spiste middag sammen.
Og vet du hva vi pratet om? Collegefotball. Collegefotball.
Ingen bilforsikring eller barnehage. Ikke sladder om folk jeg ikke kjenner.
Bare en enkel samtale uten anstrengelse.
Den første jeg har hatt på lenge.
- På en skala fra 1 til 10? - Ti.
Pluss at hun var 21 gjør henne til en elleve millioner.
Ikke misforstå meg. Joanne er veldig attraktiv.
Dette vil virke overfladisk, men...
...graviditet er dårlig for kroppen.
Iblant tar jeg meg selv med å stirre på låret hennes eller magen-
- og jeg spør meg hva som skjedde med kvinnen som jeg giftet meg med.
- Du vet at du gjorde det mot henne? - Jeg vet det...
Derfor føler jeg meg som en drittsekk bare av tanken på det.
Ikke misforstå meg. Cole er det beste som noensinne har hendt meg.
Men han er det verste som har hendt for sexlivet vårt.
Jeg pleide å bli kåt av synet av Joanne, men når jeg ser henne nå...
Dette er pinlig, men iblant har jeg problemer...
...med å bli klar for henne.
- Og Annie? - Klar da hun gikk fram til meg.
Jeg antar at når man gifter seg, skal man love...
...at forholdet strekker seg bortenfor stramme lår og en smal midje...
- ...og at det overlever uten dem. - Det er ikke formulert på den måten.
- Ville du giftet deg om du visste det? - Ja, selvsagt.
Man innser ikke hvor mye man savner småting som å kysse.
- Kysser du ikke Joanne? - Vi kysser hverandre hele tiden.
Men det er som et håndtrykk. Jeg tenker ikke engang på det.
Men da Annie kysset meg?
Nakkehårene sto.
Det er mer i det første kysset enn i hele akten etter fire år.
Det var opphissende, forstår du? Å røre henne, å kle av henne.
På resten av konferansen satt jeg på en dum presentasjon-
- og alt jeg kunne tenke på var disse tynne beina og små svarte truser.
Det føltes som om jeg holdt på å bli gal.
Jeg fant henne ved lunsjtid...
...og vi ga blaffen i resten av konferansen.
Vi ga blaffen i den. Vi gjorde det fire ganger på søndagen.
En time før vi dro til lufthavnen.
Om jeg og Joanne gjør det fire ganger i måneden, er det et jævla mirakel.
Jeg visste at det ikke ville vare for evig, og jeg kunne ikke få nok.
- Og forsvant det for evig? - Vi mailer hverandre iblant...
...men det er ikke noe alvorlig.
Når jeg ser navnet hennes i innkurven, slår hjertet dobbeltslag.
- Skal du treffe henne igjen? - Hvorfor? Det ville ødelegge alt.
Alt jeg følte for Annie pleide jeg å føle for Joanne.
Skal jeg rømme med denne pene fotballsupporteren?
Før man vet ordet av føles det likt å kysse Annie som å kysse Joanne.
Det er det ekteskap gjør.
Du spurte om jeg har nevnt musikken min for Joanne. Jeg har prøvd.
Jeg gjør det. Som et urverk.
Annenhver måned våkner jeg, skremt av at livet mitt er meningsløst.
Eller så prøver hun klær og lover at hun skal gå ned i vekt.
Jeg lover å bytte slipset i gitaren.
Vi sier at vi støtter hverandre, men tror ikke på et eneste ord.
Det er problemet med ekteskap.
Det er umulig uten å lyve for den personen du skal kunne stole på.
- Får jeg spørre om noe? - Hva?
Jeg mener ikke å gjøre deg lei deg.
Om det er så ille, hvorfor stikker du ikke?
Får jeg få se nøklene dine?
- Jeg har prøvd en million ganger. - La meg få se dem.
- Er det alt? To nøkler? - Ja, hvorfor det?
- Har du ranet en låsesmed? - Ja, jeg vet det.
Ok, jeg har husnøklene, gymskapet, redskapsboden, båtnøklene...
- Jeg vet ikke hva denne går til. - Jøss!
Sånn her ser det ut når folk sier at de skal slå seg ned.
Helvete.
- Vet du hva jeg alltid ønsket meg? - Hva?
En mohawk. En jævla mohawk, akkurat som fyren i Taxi Driver.
- Travis Bickle? Gærningen? - Men jeg kunne aldri gjøre det.
- Hvorfor ikke? - Foreldrene mine hadde drept meg.
Jeg jobbet da jeg ble tatt opp på college og rett etter.
- Og så giftet jeg meg og fikk barn. - Og?
Og du ser ingen ansvarlige foreldre eller samfunnsborgere med mohawks.
Og?
Glem alt som forandrer livet mitt, som å slutte jobben eller skille meg.
Jeg kan ikke klippe meg uten å tenke på nøklene. De liker ikke mohawks.
Hvor lenge må du høre på nøklene? Til du går av med pensjon?
- Jeg er sikkert skallet da. - Akkurat.
Jeg pleide å ha noe på nøkkelringen min, men den falt av hele tiden.
Vet du hva dette er?
Det er et multiverktøy.
Og vet du hva et av verktøyene er?
- Mohawk? - Legg vekk multiverktøyet.
- Hvorfor det? - Jeg fortalte nettopp hvorfor.
Ingen er her. Vi fryser ræva av oss midt i ørkenen - Mohawk!
Cole trenger ikke få se sin gamle far med en mohawk.
Du kan bevise for ham at det er positivt å være seg selv.
- Hva vil Joanne si? - Hun er nok like lei som du.
Dere er en mohawk fra å knulle som kaniner.
Mohawk, mo... Kom an! Si drit i det!
Drit i nøklene. Gjør det for din egen skyld.
Herregud! Du drar dem ut!
Bare slapp av. Ikke vær en pyse.
Slik.
Det ser bra ut.
- Det vil bli et arr. - Spøker du?
- Er det rett? - Ganske rett.
- Ligner jeg Travis Bickle? - Du ser ganske gal ut.
Hva syns du? Elsker du det?
Herregud! Du får 100 dollar om jeg får bli med på jobben på mandag.
- Du har ikke 100 dollar. - Jeg vet det! Jeg selger noe.
- Selge en bok? - Nei, noe av verdi som en nyre.
- Jeg kan ikke gå på jobben sånn. - Det er Mitch som lyser gjennom.
- Du skar meg så mange ganger. - Sårene leger, men minnet varer evig.
Vi kan ikke si at ikke noe har hendt nå.
Har du noensinne vært så tørst?
Nei.
- Virkelig? - Det smaker som vann.
- Gi meg. - Ja, det smaker som vann.
- Det er blått og såpeaktig. - Hva ventet du deg av spylervæsken?
Det er fælt.
Jeg vil ikke...
Jeg vil ikke ha mer.
Jeg liker det ikke.
Jeg sparer mitt til i morgen om jeg må ta en spasertur.
Ja, vi burde...
Vi burde forsøke å sove, om du gjør det.
Herregud!
Vent! Hallo? Hei, gamling!
Takk! Vent litt! Hallo! Vent litt!
Hei, hvordan har du det? Det er så godt å se deg!
Ikke dra steder! Vi fikk problemer i går kveld!
Det er så skjønt å se deg! Unnskyld meg!
Vi fikk problemer med motoren. Jeg antar at jeg ødela den.
Jeg plukket den ikke fra hverandre, men det er ingen fare.
Vi har vært her hele dagen og hele natten.
Har du mat eller vann? Hva som helst? Kan vi få skyss?
Hva gjør du? Vent!
Hva pokker gjør du?!
- Jeg trodde at hun skulle skysse oss. - Hun skulle det!
Til du skremte livet av henne!
Kunne du ikke ventet et minutt før du prøvde å sette deg i bilen?
Jeg vet ikke... Jeg trodde...
Du ser ut som en jævla statist fra en skrekkfilm!
Husker du hvorfor jeg ser ut sånn? Dette var din ide!
Hva skulle jeg være redd for? Der har vi det!
Derfor kan man ikke ha en mohawk i virkeligheten!
Jeg klipte deg bare! Jeg ga deg ikke en lobotomi!
Jeg føler meg ikke så frisk.
Kanskje for at jeg tilbrakte dagen i en ovn og natten i en frys...
- ...med magen full av spylervæske! - Jeg ba deg ikke drikke det.
Så det er min feil. Jeg sørget for at vi satt fast i ørkenen.
Du sørget iallfall for at vi sitter fast 20 timer til.
Gjør meg en tjeneste. Hvis du ser noen flere biler...
...prøv å ikke være en sånn jævla idiot!
Dette er det som hender når man lar en hjemløs mann klippe håret ditt!
Jeg skal ringe Joanne for deg og hilse at du vil klare deg.
Du kommer hjem, men får den ikke opp om du ikke tenker på din Annie!
Det er best at du holder kjeft!
Da vil hun kanskje gi deg skilsmissen du er så redd for å be om.
Da kan du gi dine elskede nøkler til Coles nye pappa!
Din jævel!
Skitt!
Din drittsekk!
Kom her. Kom her!
Din drittsekk!
Du brakk nesa mi!
Faen!
- Øyet mitt! - Er du ok?
Jeg tror at du brakk nesa mi.
Nå får jeg dobbelt gips og en bedriten mohawk.
Slutt å tulle. Opp og hoppe.
Kom an. Opp med deg.
Carter.
Carter?
Hei?
Opp med deg!
Hei? Hei? Kom an!
Kom an! Carter?
Helvete.
Jeg er lei for det.
Carter? Kom an, kamerat, våkn opp.
Våkn opp. Våkn opp.
Herregud.
Herregud. Herregud.
Herregud!
Carter, kom an. Opp med deg.
Opp med deg!
Fanden!
Alt skal bli bra, kamerat.
Jeg tenkte på det, og det var morsomt.
Vi burde ha tenkt på det før.
Vi skremte den gamle damen. Vi skremte henne skikkelig.
Bare se på meg. Jeg ville vært redd for meg selv.
Men det er bra. Hun dro nok inn til byen og fortalte det for noen.
Hun gikk sikkert til første og beste hus eller forretning.
"Hjelp meg! En gærning med gal frisyre prøvde å hoppe inn i bilen min!"
Men jeg prøvde ikke engang å hoppe inn i bilen. Jeg kjente bare på den.
Jeg ville forsikre meg at det ikke var en luftspeiling som i tegneserier.
Men det er bra. Trolig fortalte hun det for noen som er på vei hit.
Det sender nok noen. De sender nok politiet.
Politiet er sikkert på vei hit.
Carter?
Carter? Politiet er på vei hit.
Carter? Du må våkne opp! Du må våkne opp!
Carter! Politiet kommer!
Politiet kommer!
Du må hjelpe meg å få dem til å forstå hvordan dette skjedde! Carter!
Kom an! Hallo? Hører du meg?
Hvis du ikke hjelper meg å forklare, kommer de ikke til å forstå!
Kom an!
Husker du nøklene mine? Jeg har mye å uroe meg over.
Kom an, kamerat! Våkn opp!
Våkne!
Carter? Carter! Herregud!
Herregud! Du lever!
Carter! Ok, Bli liggende! Du er ok, du er ok!
- Alt skal bli ok! - Hva skjedde?
Hva skjedde? Du skremte vettet av meg, det er det som skjedde!
- Hodet mitt... - Herregud! Jeg våger ikke tro det!
- Jeg har en fæl hodepine... - Bli her. Vi skal ta oss av det.
Skitt!
- Er alt blodet mitt? - Det meste av det.
- Hva skjedde med deg? - Du.
Fortsett å puste. Pust dypt.
- Ok. - Sånn ja. Godt jobbet.
- Jeg håper vi ikke ser like ille ut. - Vi kan kalle det uavgjort.
Hva skjedde med hånden min?
- Den er brukket. - Den ser virkelig brukket ut.
Jeg er bare...
Det spiller ingen rolle. Jeg er bare glad du lever.
Hva skjedde egentlig?
- Vi kranglet. Husker du ikke det? - Nei. Det gjør vondt å tenke.
Ikke gjør det da. Hvil kroppen. Det spiller ingen rolle mer.
- Herregud, det er nesten mørkt. - Ja.
Og ingen har kommet forbi?
Nei. Jeg håpte at den damen skulle sende noen, men...
Ta det rolig. Jeg holder utkikk.
Jeg ser opp.
- Jeg må kanskje bare... - Nei, bli liggende.
Jeg må sette meg opp litt.
Hva søren er det?
- Hva søren er det? - Du forstår ikke. Hør på meg.
- Hold deg unna meg! - Carter, jeg trodde du var død.
- Hold deg unna! - Jeg sjekket pulsen din!
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre!
- Så du skulle kaste meg i et hull?! - Det er ikke som du tror!
- Er du helt jævla gal? - Vi kranglet og du dro kniv mot meg!
Du slo på gipsen min! Hva skulle jeg gjort?
- Du prøvde å drepe meg! - Jeg prøvde ikke å drepe deg, kamerat!
- Hvor skal du? - Hold deg unna!
Ok, hør på meg! Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre og fikk panikk!
Jeg fikk panikk. Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
- Jeg trodde du var død. - Du trodde at jeg skulle gjøre det!
Du trodde at jeg skulle gjøre det!
Jeg skulle ødelegge ditt perfekte liv, så du hadde tenkt å begrave meg!
Begrave meg midt i ingen steder!
Din dumme, ensomme forfattervenn som ingen kom til å savne!
- Hold deg unna meg! - Hvor skal du?
- Hold kjeft! Jeg dreper deg! - Ok, jeg er lei for det!
- Ikke følg etter meg! - Vær så snill! Ikke gå!
Carter...
Carter?
Slutt å kødde, du skremmer meg!
Stikk av!
Hei, Mitchell.
Jeg føler meg ikke bra.
Det hadde vært så jævla lett. Jeg drar bare kniven over halsen,-
- graver deg ned i hullet og forlater deg i dette helvetesgapet.
Du må være gal.
Det skjedde for en stund siden.
Men jeg kan likevel ikke gjøre det.
Hvorfor ligger du i hullet?
Fordi er varmere her.
Hørte du noe?
Hvis jeg hadde fått en ny sjanse...
...ville jeg gjort noe annet.
Ja, jeg også.
Det var ikke en dårlig ide, men...
Vi gjorde bare feil.
Vel, neste gang...
Det må være noe.
Carter?
Carter? Carter?
Klarer du å gå?
Se! Jeg fant et annet punkt!
- Det er kanskje ikke en by. - Så hva er det?
Det er kanskje bare et punkt.
- Det må være noe ved punktet. - Jeg vet ikke.
Solen gikk ned der, så det er vestover.
Nord, øst, sør, vest.
Det er til sørvest. Vi må gå i den retningen.
Hva om vi går oss vill, eller blir spist eller noe?
Vi kan bruke solens posisjon for å gå i en rett linje.
I vår tilstand kan vi nok gå tre km/t. Det tar oss en dag å gå dit.
Vi må bli ved veien. Noen kommer og henter oss.
Vi har ikke sett noen bil siden damen kjørte forbi.
Tenk om du hadde rett? Tenk om veien er sperret som du sa?
Jeg klarer ikke dette lenger.
Om vi skal dø, så vil jeg at vi prøver å gjøre alt vi kan, ok?
Ok.
- Du får gå. - Hva?
- Du får gå. Jeg orker ikke. - Hold kjeft, jeg forlater deg ikke.
- Jeg klarer meg. - Nei. Du ligger i et hull.
Vi har tre timer på oss før heten. Dette er vår beste sjanse.
- Jeg kommer ikke til å klare det. - Jo, husker du Grand Canyon?
Husker du at du dro meg opp med et tau?
Jeg har mistet mye blod, ok? Du går.
Kom an! Opp med deg!
Vent! Vent!
Dra til helvete. Hjelp meg opp.
Jeg bærer deg om jeg må!
Hva?
Hørte du noe?
Hei! Hei!
Hei!
Framover eller tilbake?
Våkn opp. Jeg har noe til deg.
Jeg har noe til deg.
Hei.
Jeg har funnet noe.
Jeg så noe.
De leder trolig til byen.
Jøss!
Kom igjen!
- Holder det? - Ja, nå går vi.
- Etter deg. - Etter deg.
Er det tungt? Ja.
Hallo? Hallo?
Hallo!
Husker du onkel Carter?
- Hvordan går det? - Bare bra.
Riktig bra.
- Hei, Cole. - Hei.
Low five!
- Det er alt. - Er det alt?
Er du sikker på dette?
Cole, skal du ikke vise onkel Carter til sitt nye rom? Flink gutt.
- Herlig, da gjør vi det. - Herlig.
- Takk. - Ingen problemer.
- Var det alt? - Det var alt.
DATASYSTEM
VÆR UTMERKET
Ok, inn med deg.
- Vær så god. - Er du klar?
- Er du sikker på dette? - Det er det minste jeg kan gjøre.
Dessuten får jeg sjansen til å få noe gjort.
- Jeg er stolt av deg. - Ordene bare renner ut av meg nå.
Hvor lang tid kommer det å ta dere å krysse jordkloden?
Vi stopper hos foreldrene i et par dager.
Jeg vet ikke hvordan det vil gå, men billettene kan ombookes.
Så vi velger et kontinent og blir til vi kjeder oss eller er blakke.
Hun er ikke som jeg ventet meg.
Du vet... Jeg visste aldri.
Hun sa det samme om deg.
Kom her!
- Vi ses. Ha det bra. - Ta vare på dere selv.
Ha det.
- Hallo? - Hei, vekket jeg deg?
Nei, jeg holder på å avslutte noe. Hva er det?
Jeg trengte noen å prate med. Jeg føler meg litt...ute av balanse.
Har du tenkt tanken at du trenger å sove?
Jeg antar... Jeg trodde at mennesker ikke kunne blir forandre seg.
Eller iallfall at jeg ikke kunne forandre meg.
- Virker som en hyggelig overraskelse. - Ja, jeg vet ikke om jeg tror på det.
- Tror på hva? - At jeg virkelig gjør dette.
Hva er egentlig alternativet?
- Det vil la litt galt. - Ringer du meg om natten om noe galt?
En del av meg tror...
...at vi aldri kom oss ut av ørkenen.
At vi ligger der, overveldet...
...og at dette bare er en del av fantasien vår.
- Jeg sa at det lyder galt. - Og du overdrev ikke.
Sier du at du ikke er mistenksom over hvor smidig ting har gått?
Mistenksom? Nei, jeg er sjokkert og imponert, men ikke mistenksom.
Du burde kanskje være det. Tenk over det.
Ting og er litt for gode til å være sant.
Om det var min fantasi ville det være mer lottogevinst og supermodeller.
Overbevise meg om at livet virkelig kan bli forandret på et øyeblikk.
At du kan fornye deg selv.
Hva er vanskeligst å tro? At ting til slutt går som du alltid har villet-
- eller at det bare kan gå så bra i fantasien din?
Jeg vet ikke. Har du ingen mening om det?
Det er best dette er virkeligheten, for om vi fortsatt ligger i ørkenen...
Jeg avsluttet nettopp en bok i hodet mitt.
Oi, det har gått veldig fort.
- Så fortell hvordan den slutter. - Det er det morsomme...
Carter?
Dritt-telefon!